Pàgina principal

|

Castell de cartes

| El llop no tan ferotge
| Trencaclosques per la pau

El llop no tan ferotge

- Edat: a partir de 10 anys aproximadament.

- Objectius:

Es tracta de reflexionar una mica sobre els conflictes per tal d'aprendre a:
. relativitzar les pròpies opinions
. valorar el punt de vista de les altres persones
. posar-se a la pell dels altres, fomentar l'empatia
. valorar la importància de la informació que tenim i la seva veracitat

A més, coneixerem eines que ens ajudaran a resoldre conflictes, com ara:
. dialogar
. escoltar activament
. guardar el torn de paraula
. etc.

Desenvolupament de la dinàmica:

Es llegeix el conte que reproduïm més avall i, tot seguit, s'inicia un diàleg al seu voltant a partir de les preguntes que trobareu al final.

El bosc era casa meva. Jo hi vivia i m'agradava molt. Sempre mirava de mantenir-lo net i ordenat, quan...

Un dia molt assolellat, mentre estava recollint la brossa que havien deixat uns excursionistes, vaig sentir passes. Em vaig amagar darrere un arbre i vaig veure venir una nena vestida de manera molt divertida, tota de vermell i amb el cap cobert, com si no volgués que la veiessin. Naturalment, vaig decidir investigar. Li vaig preguntar qui era, d'on venia, etc. Ella em va dir, cantant i ballant, que anava a casa de la seva àvia amb un cistell on hi duia el dinar.

Em va semblar honesta, però era al MEU bosc, i era molt sospitós que hagués entrat vestida d'aquella manera tan estranya. Així que vaig decidir donar-li una lliçó per tal que entengués la importància d'endinsar-se al bosc amb aquella roba tan estranya i sense haver-ho avisat.

Vaig deixar que seguís el seu camí i jo vaig córrer a casa de l'àvia per una drecera secreta. Quan vaig arribar, vaig trobar-me una vella simpàtica i li vaig explicar el problema. Ella va estar d'acord amb mi en que la seva neta necessitava rebre aquella lliçó. L'àvia va estar d'acord a amagar-se fins que jo la cridés. I es va amagar sota el llit.

Quan va arribar la nena, la vaig convidar a entrar al dormitori on jeia al llit, vestit amb la roba de l'àvia. La nena em va mirar fixament i em va dir alguna cosa sobre les meves orelles grans. Ja alguna altra vegada m'havien insultat, així que vaig mirar de ser amable i vaig contestar que les meves orelles eren tan grans per poder sentir-la millor. Aquella nena m'agradava, i mirava de ser atent amb ella, però llavors va fer una altra observació insultant sobre els meus ulls, que els tinc molt sortints. Vostès comprendran que vaig començar a sentir-me molest; la nena una aparença agradable, però era molt antipàtica. Malgrat tot, vaig seguir la mateixa política de parar l'altra galta i li vaig dir que aquells ulls m'ajudaven a veure-la millor.

El seu darrer insult ja em va fer entrar en còlera. Sempre he tingut molts complexos i problemes amb les meves dents, que són molt i molt grans i aquella nena va fer un comentari molt desagradable. Sé que m'hauria d'haver controlat, però vaig saltar del llit, li vaig ensenyar les dents i li vaig explicar que eren per menjar-me-la millor!

Ara siguem seriosos: cap llop no es menjaria una nena. Tothom ho sap. Però aquella nena boja va començar a córrer al voltant de l'habitació cridant, i jo també corria darrere d'ella mirant que es calmés. Com que la roba de l'àvia no em deixava moure amb llibertat, me la vaig treure. I va ser pitjor. De sobte, la porta es va obrir i va aparèixer un llenyataire amb una destral enorme. En veure'l vaig entendre que corria perill, així que vaig saltar per la finestra i vaig fugir.

M'agradaria dir-vos que aquest és el final de l'aventura, però desgraciadament no és així. L'àvia no va explicar mai la seva part de la història. No va passar massa temps sense que corregués la veu que jo era un llop dolent, i tothom va començar a evitar-me.

No sé què li devia passar a aquella nena tan antipàtica i vestida d'una manera tan estranya, però jo mai més no vaig poder ser feliç.

a) Quins eren els teus sentiments cap al Llop abans d'haver sentit la seva versió del conte?
b) I ara, com et sents, respecte a ell?
c) Què en pensaves, de la Caputxeta Vermella abans de llegir aquest text?
d) I ara, què en penses, de la Caputxeta Vermella?
e) Ha existit a la teva vida alguna situació en que has pensat d'una manera i has canviat d'opinió en sentir el punt de vista d'una altra persona?
f) Què has après d'aquesta història i del que hem comentat avui?

Seminario de Educación para la paz. A.P.D.H.

Contacta'ns | Col·labora | Rebre informació| Botiga | Jocs

Resolució mínima de 800x600© Copyright 2001, Fundació per la Pau

Fundació per la Pau, c/ Pau Claris 76, pral. 1a. 08010 Barcelona Telèfon: 93 302 51 29 Fax: 93 301 75 62